The Eastern Spirit Subbing Squad представя
СЪРЦЕ ДО СЪРЦЕ
Обичам те!
= Епизод 14 = "Обичам те!"
Аз съм Йонгджи.
Йонгджи?
Баба ми е О Йонгне.
Баба ми е икономката от Наджу.
Аз... Аз... убих...
брат ти...
Какви са тези глупости, по дяволите?!
Ти ли й наговори тези неща? Ти ли я превърна в Йонгджи?
А ти й повярва?
Как така ще си Йонгджи? Ти си Ча Хонгдо!
Наистина е Йонгджи.
Дядо ти също знае, но не искаше ти да разбираш.
Затова беше против връзката ви.
Да вървим, Исок. Ще говорим у дома. - Не.
Искам да говорим тук.
Кажи ми. Как така ще си Йонгджи? Ти си Ча Хонгдо!
Аз съм това дете.
Аз и баба ми.
Не.
Не! Не! Не може да бъде!
Не! - Исок. Исок!
Исок!
- Стой тук, мамо. Не ме следвай.
Госпожо Гъм, остани с мама. - Какво? Какво се е случило пак?
Започни отначало и ми кажи какво става.
Не беше ли против Ча Хонгдо заради дегизировката?
Гордостта ти не беше ли наранена, защото харесваше госпожа О?
Каква е истинската причина да си против Хонгдо? Моля те, кажи ми.
Каква е причината да си против?
И защо мама казва, че ще умре, ако се виждам с Хонгдо?
Кой ти каза? - Не е вярно, нали?
Объркал си се, нали? Станала е някаква грешка.
Икономката от Наджу е променила името на внучката си
на Ча Хонгдо.
Това не значи абсолютно нищо.
Мислиш ли, че ще се вържа? Явно си заблудил мама, но не и мен.
Защо си стигнал толкова далеч?
Щеше ми се да не научаваш истината.
Не ме лъжи.
Това е клевета. Ще стигна до дъното на всичко.
Ще ти докажа, че Ча Хонгдо не е онова дете.
Ко Исок!
Иконом Ан! Иконом Ан! - Иконом Ан.
Ти си изфабрикувал това, нали? Отговори ми.
Дядо ли те накара да натопиш Ча Хонгдо?
Той ме помоли да проуча О Йонгне и така разбрахме за Ча Хонгдо.
Така се стекоха обстоятелствата. И аз бях шокиран.
Явно нещо се е объркало. Моля те, провери отново!
Ела с мен.
Откъде я взе? - От Ча Хонгдо.
Тя спомня ли си? Тогава беше само на 6 г.
Сигурно знае от баба си. Щеше да е добре да си спомня случилото се.
Какво да си спомня?
Това не е Ча Хонгдо.
Бъркаш я с друг човек. Тя знае всичко.
Разказах й за брат си. Ако това е Ча Хонгдо, тя щеше да ми каже.
Щеше да си спомни, като й разказах!
Но тя не каза нищо. Това е доказателството.
Ча Хонгдо не е онова дете, не е Йонгджи.
В никакъв случай!
Казах му всичко, бабо.
Свърши. Всичко вече е в миналото.
Нараних го.
Дали някога пак ще се срещнем?
Липсваш ми, бабо.
Бате, това се счупи.
Оправи го.
Не е възможно.
Как... Как така Ча Хонгдо ще е Йонгджи?
Ча Хонгдо!
Имаш ли доказателство?
Нямаш, нали? Защото няма как да съществува.
Това, че баба ти е била от Наджу, не означава, че ти си Йонгджи.
Спомням си. - Какво?
Как баба ме наричаше Йонгджи.
И бегло помня как си играех в двора на къщата ви.
Нито веднъж не си ми го казвала.
Знаеше ли всичко това, когато дойде в дома ми?
Не. Тогава не помнех.
Когато видях снимката, в ума ми изникна складът,
после фактът, че запалих клечката кибрит, а също и твоето лице.
Откога знаеш?
Заради това ли каза, че си сгрешила?
Затова ли прекара нощта с Чанг Дусу?
Двамата сте търсили изход от ситуацията ли?
Когато си намерила снимките, си се усъмнила.
Трябваше да ми кажеш. Тогава защо? - Уплаших се!
Уплаших се, че случилото се с брат ти е по моя вина!
Това е толкова ужасно. Как бих могла да ти кажа?
Сама каза, че си Йонгджи. И какво ще направиш сега?
Когато загубихме брат ми, изгубихме всичко.
Серо, която нямаше никаква вина, израсна далеч от семейството си.
Мама се разболя, а дядо изгуби сина си, внука си и дори снаха си.
Всичко това, защото едно дете решило да си поиграе с огъня.
И това дете си ти?
Била си ти, без капка срам?
Чуй ме много добре. Погледни ме! Погледни ме в лицето!
Ако си била ти, знаеш ли какво означава това?
Съвземи се и ме слушай!
Ако си била ти,
значи ти си разрушила семейството ми
и живота ми!
Как ще ми се реваншираш? Как ще поемеш отговорност?!
Без капчица срам...
Наистина е странно. Както и да го гледам, си е странно.
Защо само повтаряш, че е странно? Случаят е на 23 години.
Виж доклада на пожарната оттогава. - Какво е това?
Огънят е запален с кибрит. - Но това е запалка.
Намерена е на мястото.
Дали е кибрит, или запалка, случаят е стар и не ни засяга.
Наблизо съм. Може ли да се видим?
Значи не знаем чия е...
Видях те и се изпълних с енергия.
Ето. Свърши ми работа. - Само заради това ли дойде?
Създаваш си излишни тревоги. - Ще те питам нещо.
Вчера, когато ти звънях, с Хонгдо ли беше?
Да. Бяхме заедно. - Разочарована съм.
Бил си с нея, защото сега й е тежко, нали?
Знам, че смъртта на брат ми има нещо общо с нея.
Батко и останалите от семейството не ми казват нищо.
Чувам за Илсок, докато минавам край тях или от прислугата.
Дори сега никой нищо не ми каза. Не знам нищичко.
Хонгдо знае ли, че Ко Исок вече е наясно?
Случайно баща ти или дядо ти да пушат?
Някой от семейството ползва ли запалка?
Извинявай. Моментът не е подходящ. Съжалявам.
Дойдох, за да ме заредиш с енергия, а се чувствам още по-изтощена.
Тръгвам си.
Серо!
Серо, почакай.
Виж се само. Трябваше да ме пуснеш да си отида, защо ме спираш?
Не знаеш ли, че така подвеждаш момичето, че го харесваш?
Караш ме да се надявам. - Не знаех. Просто ми стана кофти.
Ти си от мъжете, които вдъхват надежди на жените.
В началото и аз не се интересувах от теб.
Но ти ми пя, отведе ме вкъщи,
дори ме изслуша и попита дали имам приятели.
А сега казваш, че не значи нищо. Пак ме разочарова.
Сега у нас е лудница, притеснявам се за брат ми,
а ето че ти ме хвана за рамото и се почувствах по-добре.
И въпреки това казваш, че това не значи нищо?
Направих го, защото се тревожа за теб.
Ако се тревожиш за всяка срещната жена, значи си играч.
Играч?
Не ти ли се струва, че мислиш твърде едностранчиво?
Направих го, защото се тревожа за теб. Не като жена, а като човек.
Познати сме. Не може ли да те изслушам?
Достатъчно. Значи ми казваш, че не съм единствената за теб?
Разбирам. Ще вървя.
Няма ли да ме задържи?
Да не се опитваш да убиеш единствения си останал син с това поведение?
Какво ще правиш сега, когато Исок вече знае?
Какво става? Какво да ти дам? Храна? Гладен ли си?
Божичко! Твърд алкохол...
Исок, ела тук. Нека поговорим.
Явно вече имаме присъда.
Смъртно наказание ли е, или доживотен затвор?
Ще заведете иск за щети? Хонгдо няма пари, ще трябва да продава органи.
Ко Исок! Колкото и да повтаряш, че я обичаш, тя уби Илсок.
Не разбираш ли защо се държа така? Тъкмо я срещна. Толкова ли е чудесна?
Доволна ли си, че има кого да обвиняваш?
Какво? - Говоря за вината ти.
Щастлива ли си, че я прехвърли на Хонгдо?
Така няма да стане. Каквото и да му кажеш, няма да те чуе.
Качвай се. - Да поговорим ли за вината?
Йонгджи бе на 6 г, а брат ми - на 12. Чия е вината?
На децата ли? На възрастните е.
Нали помниш, мамо? Ти ни каза да излезем навън.
С татко почнахте да се карате и ти ни прати навън с Йонгджи.
Вие с татко ни отпратихте. Заради тази вина ти се поболя.
Мислех, че имаш поне съвест.
Отдъхна ли си, когато Хонгдо се появи?
Така... ли мислеше през цялото това време?
Че Илсок умря заради мен? - Няма ли да престанете?
Затова исках да покрием всичко. - Какво има да се покрива още?
Заради това ти желание, времето за нас спря преди 23 г!
Нещо промени ли си? По-добре ли стана?
Мамо, попита дали вината е твоя. Не е. Моя е.
Аз... аз убих брат си.
Какво говориш?
Мразех го. Не знаеше ли?
Дядо, ти, татко - всички обичахте само него, но аз го мразех.
Аз го затворих в онзи варел
и натиснах капака, за да не може да излезе.
Натиснах го така, че и да иска, да не може да излезе. Разбираш ли?!
Не! Недей!
Искаше ти се аз да бях умрял вместо него, нали, мамо?
Не, не...
Трябваше да съм аз, а не той, нали?
Не! Не...
Батко...
Става дума за Йонгджи.
Момичето, което е запалило пожара в дома на президента.
Да. Неотдавна я открихме.
Онова дете Йонгджи
е Ча Хонгдо. - Няма начин! Но как?
Как е възможно да е Ча Хонгдо? Исок знае ли?
Да, и двамата знаят. Президентът и госпожата също.
Затова е голям хаос. - Небеса! Как е възможно това?
Искам да ви попитам нещо, професор Им.
Мисля, че болестта на госпожата и проблемът с пиенето на Исок
се дължат на това, затова трябва да разкрием всичко,
но президентът иска да покрие случая. Не знам до какво ще доведе това.
Прикриването няма да помогне.
Когато ги застигне нещастие, първоначално хората не искат
да имат нищо общо и се опитват да избягат от него.
Затова искат да прикрият всичко и го отричат,
но така проблемът само загнива.
Имах това чувство, като консултирах госпожата.
Може би това е знак за тях да бъдат открити
и да се освободят от всичко, което са прикривали.
Да, и аз мисля така.
Татко, спиш ли?
Ще си лягаш ли вече? Извинявай.
Заспивай. И аз ще отида да си легна.
Ела седни тук. - Какво?
Щом казваш, ще поседна.
Щеше да е по-добре да се прибираш навреме.
Какво? А, чух за това. За момичето, с което Исок се среща.
Съжалявам, татко.
Защо съм толкова лош?
Мразя се безкрайно много! Винаги съм вгорчавал живота ти.
Онзи ден трябваше да спася Илсок.
Наистина не знаех, че е в склада.
Ако знаех, че е там... - Я по-тихо!
Не говори глупости и кротувай. - Вината е на този загубеняк!
Да, вината е моя.
Всичко е по моя вина.
Всичко е по моя вина...
Моят детектив Чанг
Затвори го добре.
Мамо! Мамо! Измъкни ме оттук!
Братле! - Мамо! Мамо!
Батко, добре ли си?
Само с алкохол ли се наливаш?
Стига толкова, изпил си достатъчно.
Съжалявам, Серо. - За какво? Радвам се, че си до мен.
Аз съм виновен за това,
че не можа да израснеш у дома, близо до мама и татко.
Съжалявам. Наистина съжалявам!
Недей, не говори така.
Ча Хонгдо! Аз съм иконом Ан.
Президентът иска да те види.
Ще те чакаме в кафето отсреща.
Какво има толкова рано?
Дай си телефона. - Защо?
Звънях й от телефона на брат ми, но не вдига. Обади й се ти.
Говорил ли си с Хонгдо снощи или днес?
Звъняла си на Ча Хонгдо? Защо? - Да й кажа нещо. Не се ли тревожиш?
В нейното състояние, не трябва ли да я проверяваш през час?
Ами ако нещо се случи? Толкова ли си безотговорен?
Брат ти ли те изпрати? Кажи му да не се бърка.
Кажи му, че тя ще се оправи и няма пак да се затвори в себе си.
За какъв го вземаш? Брат ми няма да се откаже от Хонгдо.
Той още е в шок и не е успял да подреди чувствата си.
Докато това стане, ти се грижи за Хонгдо.
Наглеждай я, за да не се нарани и за да не страда.
Обади й си. Трябва да се видя с нея. - И на мен не ми вдига.
Къде живее? Трябва да я видя. - Остави нещата така засега.
И двамата са в шок. Нужно им е време.
Засега най-важното е да я намеря.
Знаеш ли къде отиваш?
Щеше да е по-добре всичко да си остане в миналото.
Какво добро ще излезе от това да бъркаме в старите рани?
Знам, не е достатъчно да се извиня, но няма какво друго да кажа.
Наистина, наистина съжалявам!
Спомняш ли си... инцидента?
Много бегло.
Вече няма смисъл да търсим чия е била вината.
Повече от 20 години мислим за стореното,
затова живеем с огромен камък на сърцето.
Няма ли да е добре занапред да се освободим от този товар?
Нека забравим всичко.
Забрави Исок, миналото си с него, всичко.
Живей живота си.
Дай ми плика.
Използвай ги, за да покриеш разходите по преместването.
Не, президент Ко. Не мога да ги приема.
Аз трябва да ви дам 100 пъти по толкова. Как да ги взема?
Ако се притеснявате, че ще опитам да го задържа, не е нужно.
Щом намеря място, където той няма да ме открие, ще си тръгна.
Затова си ги вземете. - Не го правя от съжаление към теб.
Давам ти ги, за да успокоя сърцето си.
Вземи ги и нека повече не се срещаме.
Няма за какво да се срещаме.
Ко Исок!
Ко Исок! Каква е тази воня? Колко точно си изпоркал?
Казваше, че е хубаво да си млад, а тръгна да пиеш.
Моето тяло не би издържало.
Седни тук. Хайде, седни!
Каква смрад само... Колко изпи?
Добре. От какво те боли най-много?
Смъртта на Илсок, болестта на майка ти. Мисълта за това те ядосва?
Или си отвратен как може да обичаш човека, който е убил брат ти?
Професоре... - Да, сподели с мен.
Причината за антропофобията на Хонгдо е онзи инцидент, нали?
Когато отведоха Йонгджи в полицейската кола,
хората я сочеха с пръст и я обиждаха.
След това внезапно са променили името й на Хонгдо.
Всичко това я е белязало.
Хората може и да мислят, че Йонгджи е убила брат ми,
но всъщност вината е моя.
Аз убих брат си,
но оставих Хонгдо и баба й да живеят, страдайки.
Не! Как може да мислиш така?
Тогава исках брат ми да не излезе от онзи варел.
Като го затворих,
си помислих, че би било хубаво повече да не го видя.
Защото му завиждах за всичко.
Мразех го и му завиждах за това, че беше по-добър от мен във всичко.
Бил си само на 12 години.
Не знаеш ли какви са 12-годишните?
Като си малък, е нормално да мислиш така.
Защо си толкова жесток към себе си? Бил си още малък.
Досега се справяше наистина добре.
Вече е време за прошка.
Време е да простиш на 12-годишния Ко Исок.
Ако не простиш на себе си, как ще прощаваш на другите?
Прошката не е нещо, което другите могат да направят за нас.
Трябва сам да го направиш.
Президентът тръгна с неговата кола, ще те закарам.
Мога и сама. - Недей така, просто се качи.
Искам да ти кажа нещо. Хайде, качвай се.
Добре ли си? - Да.
Не се отказвай така лесно от Исок.
Той има нужда от човек до себе си.
След смъртта на Илсок, президентът и родителите му
се бореха със собствената си болка и не обръщаха внимание на Исок.
Сигурно му е било много тежко.
Тревожеше се за майка си, но и се учеше добре.
Как да остана до него, като е страдал толкова заради мен?
От каква полза ще му бъда? Само ще усложня живота му.
Мисли само за Исок и за нищо друго.
Няма да те вини за инцидент, който дори не помниш.
Вярвай му и бъди до него. Преживял е толкова много.
Аз не мисля като президента. Смятам, че трябва да сте заедно.
Ча Хонгдо, в нищо не си сгрешила.
Ето! Спри, спри! Пропусна го, братле!
За какво мислиш? Внимавай. - Вие прегледайте останалото.
Работете. - Пак ли ще звъниш?
Като се чуеш със Серо, я попитай
кога най-после ще ми уреди срещи! Схванах се от чакане!
Изправи ми главата.
Студено е!
Защо пак звъниш? Казах ти, че като си дойде Хонгдо, ще ти се обадя.
Да не би да ти се е обадила? Намери ли я?
Неудобно й е и избягва обажданията ми.
Звънни на брат си. Може да са заедно.
Не мога. Ако кажа на брат ми, че я няма, той ще се притесни.
Трябва да я намеря, за да го успокоя.
Затварям, че може да ми позвъни.
Ча.. Чакай. - Какво?
Студено е, чакай я в колата. Висиш там от часове.
Няма къде да паркирам наблизо, а може да я изпусна.
Детектив Чанг, намери Хонгдо. Нали си полицай!
Ако трябва, прегледай всички камери в страната!
Все ме кара да се чувствам виновен.
Това е дневникът. - Много ли писа?
Казах ти да пишеш най-подробно.
Да отидеш на ресторант с детектив Чанг може и да е било лош ход,
но поне си отишла на обществено място. Поздравления.
Ела тук! Ела тук!
Смятам да предизвикам в теб зависимост от мен!
Не си ли чувала за имунотерапия?
Защо плетеш като бабичка?
Мисли само за Исок и за нищо друго.
Вярвай му и бъди до него. Преживял е толкова много.
Ало?
Къде си?
В клиниката. В нашата клиника.
Стой там, идвам веднага.
Ало? - Обажда се Чанг Дусу.
Може ли да се видим?
Нареди се на опашка, първо ще се видя с Хонгдо.
И за да не се надяваш напразно, ще ти кажа, че няма да се разделим.
Защо и двамата ми затварят?
Ако ти е студено, влез в колата. Ако си гладна, яж.
Защо висиш така отвън?
Радвам се, че батко ще се види с Хонгдо.
Не мисля, че вината е нейна. И тя, като нас, е имала лош късмет.
Не може да се откажат от щастието си заради нещо минало.
Мислиш ли, че и другите смятат така? Проблемът не засяга само тях.
Искаш двамата да се разделят ли? - Нямах това предвид.
А защо заставаш между тях? Черен си като дявола.
Какво значи това? - Душата ти е черна.
Как така? - Защо викаш на обществено място?
Яж бързо. - Да ям?
Да викаш така пред жена!
Говориш ми така... - Как? Как? Яж.
Нямаш обноски... - Яж, ще изстине.
Защо ми заповядваш? Ще ям.
Върза се.
В смисъл? - Исках да те видя ядосан.
Можеш ли да се ядосаш още повече? Още! Още!
Какво, какво?
Просто яж.
Какво правиш тук?
Исках да те консултирам. Моля, седнете.
"Врабче, живяло до училище, почва да чете", а?
Добре, да видим.
Какви са оплакванията ви?
Имам проблеми със съня. Дори да заспя, не е дълбоко.
Упражнявайте се повече. Упражнявайте се.
Извинявай, че ти се развиках.
Вината не е твоя и не трябва да поемаш отговорност.
Извинявай, че се ядосах.
Страдате от безсъние.
Откога имате проблеми със съня?
Като се държиш така, ми напомняш за малката Йонгджи.
Беше толкова дръзко момиче.
Но как успя да станеш толкова ужасна?
Мисля, че те обвинявах,
защото самият аз страдах.
Честно казано, от много време насам изпитвам вина за смъртта на брат ми.
Онова, което ти наговорих, всъщност беше насочено към мен.
"Ко Исок,
какво ще направиш?
Как ще поемеш отговорност?
Ти разруши живота на Ча Хонгдо. Как ще платиш този дълг?"
Няма да избягам.
Страдаш, затова ще остана до теб, докато кажеш да спрем да се виждаме.
Ще те харесвам все повече и повече.
Днес повече от вчера, утре повече от днес.
Ще те ценя много и ще те обичам.
Бива ви в консултациите, докторе.
Дядо, прости на Йонгджи.
Тя беше само на 6 години. Искаш да обвиниш малко дете?
Не прощавай толкова лесно. И откъде знаеш какво чувствам?
Не изпитвам нито капка съжаление към това дете.
Стига с тия приказки. Излез.
Не го казвай така прибързано, а помисли. Моля те, дядо!
Не е нужно да ме молиш, нито пък да прощавам!
Повече не искам да я виждам, така че спри да ми създаваш тревоги.
Откажи се от нея.
Дори да е сгрешила, била е малка и не е разбирала.
Не заслужава наказание. Няма да се откажа от нея.
Моля те да си затвориш очите. - Значи ми казваш да умра?
Как да си затворя очите за очевидното?
Тогава да напусна ли тази къща?
Да отида ли в чужбина с Хонгдо? Това ли искаш?
Да не би в момента да ме заплашваш?
Ако не ти позволя да я виждаш, ще прекъснеш връзките си с мен?
Ясно, разбирам.
Калпазанин такъв! Аз ще прекъсна връзките си с теб!
Махай се, не искам да те виждам! Разкарай... Разкарай...
Дядо! Добре ли си? Добре ли си?
Иконом Ан! Иконом Ан!
Дошла си на работа. - Здравейте.
Браво, браво. И Ко Исок ли ще дойде? - Да, скоро ще е тук.
Това хлапе. Сигурно се е поуспокоил.
Да ти дам ли един съвет?
Заради комплекса си за малоценност, Исок има слабост към комплиментите.
"Браво", "Готин си", "Харесвам те". Какво още?
"Изглеждаш добре", "Мъжествен си".
Похвали му прическата. Казвай му неща, които иска да чуе.
Така ще го държиш здраво до себе си.
Знаеш ли, това важи и за президента. Наследствено е.
А ти добре ли си? - Да.
Радвам се.
Не се обвинявай прекалено много.
Ако го направиш, само ще се поболееш. Не бива така.
Дори да се разделиш с Ко Исок, той да не е единственият?
Светът е пълен с мъже.
Благодаря ви. - Лека работа.
Но има само един Ко Исок.
Доктор Нам каза, че и да се събуди, пак ще е в опасност.
Преживя много напоследък и сърцето му е отслабено.
Носи тази рана вътре в себе си вече 23 години.
Дори с дядо ти да успеем да простим на онова момиче,
не можем да я приемем.
Исок, не искам да загубя и теб заради нея.
Моля те! Не прави така, че да изгубя и теб.
Ще можеш ли да отидеш при нея, след като дядо ти колабира?
Ами тя? Ще може ли да те приеме?
Ще можете ли да бъдете щастливи?
Повече не искам да живея така.
Трябва да се разделите.
Това е правилното решение. За доброто на всички ни, Исок.
Защо не идва?
Добра работа. - Браво на вас.
Добра работа! Благодаря ви.
Какво е това? Какво става? Защо не пали?
Защо и ти се държиш така?
Има достатъчно бензин.
Какъв ли е проблемът?
Какво има? - Двамата видяха ли се снощи?
Явно срещата е минала добре. Затова ли ми звъниш?
Мамка му, какъв е проблемът? - Нещо не е наред ли?
Не, няма нищо. Не се тревожи. - Ако има проблем, ще дойда.
Няма нужда. - Почакай, сега идвам.
Казах ти, че не е нужно.
Опитай да запалиш.
Стана.
Предателка!
Как я оправи?
Фитилът беше изгорял. Смених го с резервния.
Благодаря. Може да си тръгваш.
Щях да се оправя. Защо се тревожиш за човек, който не значи нищо за теб?
Беше в беда, затова дойдох.
Ало? - Да...
Г-жо Гъм, защо плачеш? Какво става?
Президентът колабира и не се събужда. В кома е.
Къде си, в болницата ли? Веднага идвам. Ами батко?
Добре, идвам веднага. След малко съм там.
Слез. Опасно е да шофираш в това състояние. Слез.
Хайде, слизай. Аз ще те закарам.
Ало?
Дядо колабира.
Мислиш ли, че двамата с теб наистина можем да сме заедно?
Аз мога, защото не съм добър човек,
но ти няма да можеш, нали?
Съжалявам.
Не мисля, че мога да дойда при теб.
Съжалявам! Съжалявам, Хонгдо! Съжалявам...
Ало? Ало?
Ало!
Съжалявам!
Докторът
Колкото и да се стараем, има планини, които не можем да изкачим.
Следващия път,
ако се преродим и се срещнем отново,
нека
тогава
да не се обичаме.
Батко! Ставай!
Дядо, ще се видя с нея за последен път.
Не успях да се сбогувам.
Тя очаква това, аз също.
Моля те да ми позволиш, тъй като ще е за последно.
Президент Ко... - Остави нещата така.
Не трябва ли да покрием всичко за наше добро?
Говорим за живота на Исок. Той трябва да знае чия е вината.
Не трябва ли да му дадете шанс сам да реши?
Донеси ми лекарствата.
Прегърни ме.
Студено е, нали? - Не.
Недей да таиш нищо в сърцето си.
Забрави всичко и живей с гордост.
Не бива да позволяваш на случилото се да обърква живота ти, чу ли?
Обещай ми.
Ще се постарая. - Само със старание не става.
Трябва да дадеш всичко от себе си.
И вече не е нужно да се криеш.
Надявам се, че няма да пиеш много.
Трябва да се грижиш за майка си и дядо си както преди.
Бъди внимателен с пациентите и пак стани известен,
за да те гледам по телевизията.
Сигурно ти е студено.
Обичам те!
Обичам те.
Обичам те!
Бг субтитри: bealonenomore
Благодарим ви, че гледахте с нас! www.easternspirit.org
Eastern Spirit ® 2015